Георги Коновски
Волски му работи

chitanka.info

На сиромах Пешо му се отели волът. Е, и той отначало не повярва — по широко ухилената муцуна на добичето помисли, че пак росният му брат е опушвал обора с трева, но сетне… Сетне зърна врящото под корема на вола глава теле, търсещо да бозае, видя и намусените този път физиономии на останалите животинки и разбра — станало е чудо. Така възкликна и булка Ирина, дошла да види защо се бави толкова неин Пешо (тя и за лични дела му отпускаше пет минути, пък клозетът беше в двора, а януарските студове… Но това е друга тема!). Изненада се цялото Коларско. Все бяха ходили на школо при стария даскал Гьорги, та знаеха що се крие зад поговорката. Ха сега де! Пръв кметът се окопити и каза, че това е знак свише — ще ни вземат в Европата. То на това сме и разчитали — да ни се отели волът. Че да надойдат ония ми ти западняци, да заинвестират, да започнат да канят нашенци я за директори, я за вицепрезиденти на фирми. Изобщо, рече кметът, правилната политика на властта дава резултат и да не се маят, ами да застягат къщите, че утре като нахлуят англичаните и поискат дом да купят… Тук го прекъсна Мара, дето е все опозиция, и опонира, че тая работа с някакъв обърнал резбата вол не става. Иначе областният град, дето замина да живее далеч от селската простотия Мъро Педито, досега да е станал нещо като Монакото.

Пък то там, в областния град, въпреки напъващите се да раждат хора с мъжки имена, ни инвестиции, ни западняци, ни европейско нещо има. Освен жълтите плочки, дето замръзват всяка зима, та хората си трошат кокалите. Ама дядо Марто прекъсна Джорджа, щото, както викна нервно, баш обратното е важно сега. Иначе, рече той, вече по-спокойно, каква поличба ще е? А сега вече се вижда — знак е това, знак, че най-после пенсиите по-човешки ще направят. И няма да дели цигарата на две, та и от печката в кафене-кръчмата-бистрото на Чефо да пали. Ами като едно време и филтър ще пафка, и запалка ще купи. Пък баба Катя го пустоса и се развика, че такъв си бил от млади години, не гледал същността, ами и тогава настрани ровел… За което бай Нико ехидно подметна, че това настрани била все пазвата на баба Катка. И, за да не стане пак селски скандал, поп Калоян ги прикани в църквата — свещ да запалят, щото не се сещали, че са християни, ами чакали някой друг да им запали. И то колкото се може по-късно.

А кака Дена Бялата (дето й се чува гласчето кога напътства бай Тихи да заобикаля оня край, че пак ще завърти очи къде старата изгора Пухка), та кака Дена извряска, че телето го няма. И като се заоглеждаха — какво да видят? То минало през дупката в плета, пробита от кучето на леля Елена Черната (ама някои казваха, че мъжът й Иван го пробил, та да минава от там, а сетне през дола — и в къщата на Анка Бързореката), та минало отвъд и навряло глава под корема на кметската крава. Пък кметицата Рада плесна с ръце и се завайка кога успяла тая пущина тихо да се отели, че и телето станало само, та и у комшиите отишло да ги резили и събира народа…

Ей това е цялата история, дето доказва, че и волът наш сиромашки няма да се отели — каквото и да приказват и чакат политиците родни, мили.

А защо се е хилел волът? Ааа, това вече не за пред хората. Ами и ти да си, братче, в тая ситуация с това глупаво теле — и ти доволно ще се хилиш като търси то вимето и дърпа всичко наред…

Което означава, че само вол у нас може да е доволен.

Но и това е друга тема.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.